větí v této funkci prezident Petr Pavel schodí evou.
To za slavnostných fanfár soperili buši.
Vážení pane prezidente Klausy,
Vážená paní Klausová,
Vážená paní Havlová,
Vážení Ustavnínčí intele,
Vážení viznamenaní,
Členové diplomatického zboru,
Vážení hosté,
Vážení spoloukčané.
Když před více než 100 lety
schvalovali poslánci národního skromáždění
v nerelikem tunovském paláci zákon,
který stanoval 28. říjen
státním svátkem,
jadřovali vůli,
aby tento den nebyl jen připomínkou
historického milníku
na cestě k naší emancipaci.
Měl by také příležitostí,
která nás vždy příměje
jasně si připomenout
základní východiska,
jimiž je formovan náš stát.
A tedy dnem,
kdy se pokoušíme symbolicky
obnovit smysl proto,
co je naší nejsilnější společnou vůlí,
naším společným cílem.
V roce 1918
to byla touhapu samostatném státu
a pod ústojném
sebyvromem občanství.
Sem přesvědčen,
že i dnes je to podobné.
Stále toužíme žít
ve svobodě,
v bezpečí, spravedlnosti
a usilujeme o naplnění
vlastního štěstí.
Jsem vděčný za to, když mohu
před vám i všemi říct,
že naše republika taková je
demokratická,
bezpečná a suveréní.
Vašme si toho.
Pro velkou část světa
takové konstatování samozřejmé
není.
V tom samém tunovském paláci
zanedlouho zasednou nové poslanky
a nové poslanci
a bude na nich,
aby z této naší společné vůle
vycházely a naplňovali je.
Volby přinesli i řadu správ
o stavu naší společnosti.
Správu o velké vůli lidí
podílece na rozhodování o své zemi,
která se promítla
do vysoké volební účasti.
Správu o cenné schopnosti
odolávat tím nejextremnějším
nabídkám, které slibovali
nereálná, neživota schopná,
najivní
nebo i nebezpečná řešení.
A také správu o silné občanské
angažovanosti a schopnosti
prosadit vlastní představu o změně.
Ta se promítla nejen do rozdílení
křesel mezi strany,
ale především do toho, kteří
z kandidátů do nich u sednou.
Takzvané krouškování
přivedlo do dolní komory parlamentu
řadu nových tváří.
Voliči nehledali tolik
nové strany,
ale nové lidi do politiky
a nacházeli je mnohdy i na koncích
volebních lístků.
Občané tak ukázali,
že stojí o to, aby u nás vyrůstali
nové politické osobnosti,
kterým do posud nebyl
dáván dostatečný prostor.
Aby se do věřejné debaty
více zapojili ženy
a mladí lidé.
A aby tím byla posílená
různo do dozhlasu,
které hájí jejich zájmy.
Potřebujeme to.
Potřebujeme dávat příližito s novým
politikům, naslouchat jim
a využívat jejich perspektivu
i cit pro realitu života
mimo parlamentní hlavice.
Potřebujeme jim předávat to dobré,
co jsme se sami naučili
a nechat jej růst, aby mohli být
lepší, než jsme byli my.
Potřebujeme tento stav uchopit jako
přednost Nikoli Slabinu.
Proto věřím, že ti již
zkušení příjmou tuto změnu
jako výtanou příležitost
k obohacení dialogu
a také ke skvalitňování
politického remesla.
Jeho nejpodstatnějším parametrem
by mělo být hledání
společné vůle
a společného cíle.
Politika totiž nemá hledat řešení
sama pro sebe,
ani pro ty, kteří její aktery
sponsorují, ale pro celou
naši společnost a zemi.
Nezbytnou podmínkou
pro naplnění tohoto přístupu
je i respekt k naší ústavě,
tedy respekt k řádu,
který nás přesahuje.
Právě to je primální úkol
každého, kdo se stane
představitelem státu.
Powažují to i za svůj úkol.
A to především v těchto týdnech,
kdy se formuje nová vláda.
Udělám vše proto, aby výsledky
svouvodných volep mohli být naplněny
řádným, klidným
a konstruktivným svůsobem.
Budu ale vždy a nejen v týto týdny
upozorňovat na porušování
základních hodnot naší ústavy
a principu demokracie.
Vycházejí ostatně právě z toho,
nejakých základech, byl v roce 1918
postaven náš stát.
A proto je opostatně ne
a vychom si je na tomto místě
a v tento den připomínali.
Znik samostatné republiky
se odehráva v době velkých proměn.
Dělení Evropy i světa
a v samotném jádru tak nese
naše ukotvení v rodině západních demokrací.
S nimi zdílíme náš hodnotový systém.
Česká republika patří
k západním demokracím,
spojená svoboda,
ekonomická prosperita
a sociální soudržnost.
I proto je také
plnohodnotnou součástí Evropské unie.
Ve své zahrenční politice
má respektovat mezi národní právo,
zdůrazňovat lidskou důstojnost
a zaručovat svým občanům
nejvyšší možnou míru bezpečí.
A tu dnes predstavuje
členství v NATO.
Zdůrazňují to s naléhavostí.
Letošní rok se totiž do dějin
zapíše jako přelomoví.
Svěce mění.
Mění se role spojených
států ve světové politice.
Mnoho dlouhodobých istot
přestává platit a partnerství
Evropy a spojených států
se oslabilo.
To není dobrá správa.
Dílčím,
ale významným pozitivem,
které z nového stavusita vyplývá je,
že se Evropské státy
zružené vsevroatlantické alianci
dokázali schodnout
na významném navíšení investíc do obrany.
Rusko
nejen v úplinulém roce
vynaložilo obrovské prostředky
na zbrojení,
a my musíme počítat s tím,
že se neprípravuje na mírovou budoucnost.
Spíše naopak.
Proto
musíme být z našemi spojenci
bojencky na tolik silný,
abychom Rusko,
i kteréhokoliv jiného možného agresora
včas od jeho záměru odradili.
Pokud
naopak podceníme naši obranu.
Snadno přídeme i o to cene,
co jsme investovali do škol,
zravotnictví,
dálnic, bydlení, energetiky
i dalších oblastí.
Vidíme to
deně ve spravelejství s Ukrainy.
Pokud někdo tvrdí,
že nám nic negrozí,
že není nutné posilovat
bezpečnost a obranu,
občanskou informovanost,
připravenost a odolnost,
že není nutné bránice
před hybridními útoky
nebo řízeně manipulovaným obsahem
na sociálních sítích,
pak vědomělže.
A pokud si budeme lhá teď,
zaplatíme v budoucnu
vysokou cenu.
Dalším principem, který je
nutným předpokladem pro zachování
svovodné společnosti
a demokratického právního státu
je nezávislost
státních a veřejných institucí.
Ty mají sloužit občanům
a jejich zájmům
a nikolik ochraně
a libovůli politiku.
Kde především o nezávislost
mejdí veřejné služby,
justice,
bezpečnostních složek
a nezávislost vysokých škol,
o ní musíme usilovat,
vyžadovat ji
a nesmíme mlčet, pokud bude
omezována.
Když mluvím o principech,
které pro tuto zemi považují
za zásadní,
rád bych v den, kdy vyjadřujeme
úctu konkrétným osobnostem
a jejich přínozu pro společnost,
zmínil také hodnotu
nepostradatelnou
pro naši úspějšnou budoucnost.
Její autentická,
sebevědomá
a rozvidíjící se občanská společnost,
ze které mnozí dnes
vyznamenání vycházejí.
Ostatně
i moderní česká státnost
z ní dosť velké míry vyrůstala.
Díky aktivitám jednotlivců,
učitelů,
novinářů, lékařů,
sokolů, scoutů,
tisíců charitativních,
zdělávacích a kulturných spolků
vzílilo v tehdejší společnosti
po vědomí o její identitě
a jejím potenciálu
dlouho předtím, než vznikl
samostatný stát.
Naše republika
se tak odpočátku opírala
o živou síť občanských vztahů,
které ji propojovali
i přes výrazné politické rozdíly.
Také dnes
jsou aktivní občané
podhoupím naší demokracie,
které pozitivně oblínuje místa
kamorole státních institucí
nebo trhu tak efektivně nedosáne.
Hodnota
občanské společnosti vyrůstá
z charakterů konkrétních lidí
z každého jednotlivce,
který se rozhodne nest
odpovědnost za prostředí v něm žije.
Chci proto není vyjádřit
svoji nehlupší úctu těm,
kteří budou za pár chvilvy znamenání.
Respekt
a obdiv si zaslouží každý z nich.
Dokázaly sloužit něčemu
vyšímu než sami sobě
nejeden okamžik,
jednovolivní období,
ale po celý svůj život.
Ukazuje, že vytrvalost,
úsilí, statečnost,
lidskost a pokora
nejsou překonané cnosti.
Že máme kogo následovat
a že máme kým
se inspirovat.
Pokud budeme i nadále kultivovat prostředí
a podmínky, ve kterých takové osobnosti
mohou vyrůstat,
pokud budeme schopni nacházet schodu
na základních hodnotách
a společné vůližit ve svobodě,
v bezpečí a v právu,
pak i nadále můžeme
zhrostí slavy 28. říjen,
nejen jako
připomínku naší minulosti,
ale také jako z důraznění
naší síly,
vize a odhodlání,
se kterým tvoříme budoucnost.
Děkuji vám za pozornost
a přej klidný sváteční večer.